803
Just nu visas utställningen Pressbildens jägare och offer på Finlands Fotografiska Museum på Kabelfabriken i Helsingfors. En brokig samling fotografier som låter oss gå igenom och diskutera pressfotografins historia.
Den första bilden i utställningen föreställer några tyska eller franska politiker som pekar in i kameran. ”Där är han, kungen av skamlöshet” säger en av dem. Bilden är tagen 1931 av Erich Solomon. Det var bara början.
Den första bilden i utställningen föreställer några tyska eller franska politiker som pekar in i kameran. ”Där är han, kungen av skamlöshet” säger en av dem. Bilden är tagen 1931 av Erich Solomon. Det var bara början.
Bilder på kändisar, på olyckor, på krig, på död. Fotograferna är som gamar. De inkräktar på människors yttersta integritet och man kan inte försvara sig. Trots utställningens ganska grunda utförande öppnar den ändå för en diskussion. För en tid sedan dog skådespelaren Heath Ledger och det har spekulerats i att det var kändisskapet och paparazzis som till slut fick honom att gräva ner sig i drogmissbruk och ta en överdos. För lite över tio år sedan var det prinsessan Diana och nu väntar världen på att popstjärnan Britney Spears skall gå samma väg. Men företeelsen är som sagt inte ny. I utställningen får vi veta att Anita Ekberg redan i början av 60-talet besvärades av fotografer kring inspelningarna av La Dolce Vita. Och tabloidpressen i England har länge varit världskänd för sin råhet.
Fotografer är en utskälld yrkeskår. Men bilder är tydliga. Bilder är det vi minns av en händelse. Som polischefen i Hanoi som skjuter en fånge i huvudet eller Robert Capas fallande soldat under spanska inbördeskriget. Dessa visas inte på utställningen.
Tekniken har tagit sig in mer och mer i vår tillvaro. Med nya mobiltelefoner har alla en kamera i fickan. Alla kan dokumentera allt.
Och det skrämmer. Bland en del europeiska politiker diskuteras att förbjuda smygfotografering, med andra ord slutet för paparazzifotografer. På andra sidan Östersjön talar man också om att lägga över ansvaret på fotografen och inte den ansvariga utgivaren. Hur påverkar det pressfriheten om själva fotoögonblicket kriminaliseras? Samtidigt fylls Europa med övervakningskameror.
Fotografer är en utskälld yrkeskår. Men bilder är tydliga. Bilder är det vi minns av en händelse. Som polischefen i Hanoi som skjuter en fånge i huvudet eller Robert Capas fallande soldat under spanska inbördeskriget. Dessa visas inte på utställningen.
Tekniken har tagit sig in mer och mer i vår tillvaro. Med nya mobiltelefoner har alla en kamera i fickan. Alla kan dokumentera allt.
Och det skrämmer. Bland en del europeiska politiker diskuteras att förbjuda smygfotografering, med andra ord slutet för paparazzifotografer. På andra sidan Östersjön talar man också om att lägga över ansvaret på fotografen och inte den ansvariga utgivaren. Hur påverkar det pressfriheten om själva fotoögonblicket kriminaliseras? Samtidigt fylls Europa med övervakningskameror.
Rasmus Lundgren